Sergeant, om jag återvänder. . . utan järnkorset. . .
. . . kan jag inte se min familj i ögonen.
Personligen anser jag inte att ni förtjänat järnkorset.
-Vart ska ni?! -Till Kruger!
-I ngen kan ha överlevt där! -Ur vägen! Jag ska dit!
-Steiner! -Skaffa några bårbärare!
De andra. . . ?
Döda. . . Alla är döda.
Hör på mig.
Vi ska gå härifrån nu.
Res dig upp och följ med mig. Kan du det?
Tre timmar. . . I tre timmar har jag suttit här ensam.
Jag vill inte vara ensam igen.
Jag vill aldrig nånsin vara ensam igen.
Det ska du inte heller.
Varför sa ingen att Steiner var tillbaka?!
Vi hade viktigare saker att göra.
Skicka hit honom genast. Ni vet säkert vad det gäller. . .
-Uppfattat, Stransky? -Ja, sir.
Nu får vi se. . .
Jag gillade inte hans tonfall. Jag är less på alltihop.
Men det kvittar, för jag hörde från pålitlig källa-
-att högkvarteret redan har avskrivit brohuvudet vid Kuban.
Snart är hela Krim en "cul-de-sac".
I nställ er hos Brandt.
Om ni fick välja mellan Biarritz och Sibirien, Triebig-
-vilket skulle ni då välja?
-Steiner. -Överste.
Var så god och sitt.
Hur var det på sjukhuset?
Intressant. Jag kan rekommendera det.
Ledde kapten Stransky motanfallet den dan löjtnant Meyer stupade?
Meyer ledde anfallet. Kapten Stransky syntes inte till.
-Är ni säker på det? -Jag såg löjtnant Meyer dö.
Hämta Triebig. - Stanna. Jag vill att ni hör på.
Ni skrev på er kaptens rapport. Var ni där när han ledde anfallet?
Jag följde kapten Stransky till slagfältet och såg honom samla män.
Sen skickade han tillbaka mig.
Hur vet ni då att han ledde anfallet? Ni har skrivit under på det.
Jag hörde det från sårade som återvände.
-Kan ni ge mig namnet på nån? -De var inte stabspersonal.
Jag känner dem bara till utseendet.
Dessutom var det rök, eld, vi var under beskjutning.
Ni ska veta att jag har kollat upp ert uttalande, Triebig.
Kapten Kiesel informerar er om resultatet av utredningen.
Utredningen visar så här långt-
-att männen i andra kompaniet, som deltog i striden-
-enhälligt har uppgivit att anfallet leddes av löjtnant Meyer.
I ngen av dem såg kapten Stransky eller löjtnant Triebig.
Det finns inget föraktligare än att stjäla den ära-
-som med rätta tillkommer en man som stupat i strid.
Om sergeant Steiner vidhåller sina uppgifter-
-måste jag vidta diciplinära åtgärder mot kaptenen. . . och er.
Vidhåller ni att kapten Stransky inte var med kompaniet?
Skulle jag kunna få lämna mitt svar om två-tre dagar, sir?
Såg ni Stransky eller inte?!
Ni kan utgå, Triebig. Ni behövs inte mer.
Vad tar det åt er? Ni är den ende som står mellan Stransky och järnkorset.
Ni kan inkallas som vittne mot honom i en hedersdomstol.
Mina mellanhavanden med Stransky är av personlig art.
Jag har alltid visat stor förståelse för er-
-men jag är trött på att bråka med era överordnade.
-Jag har aldrig bett er. -"Aldrig bett mig. . . "
-Aldrig bett mig. . . Är ni inte klok? -Varför är ni så otacksam?
Vad har jag att vara tacksam för, kapten?
Er tolerans?
Bara för att ni och översten är klokare än andra officerare-
-skulle jag hata er mindre?
Jag hatar alla officerare.
Stransky, Triebig, alla järnkors- jägare i hela den tyska armén.
Vet ni vad det är ni säger?
Vet ni hur mycket jag hatar den här uniformen-
-och allt den står för? Herregud!
Gå. . . Bara gå er väg.
Divisionsstaben, sir. General von Kellingshof.
Jag visste inte att det var så illa. Det gör mig ont att höra.
Vi retirerar till brohuvudet vid Kuban.
I ngen eftertrupp, inte ens Steiners pluton.
Vi retirerar inte. . .vi flyr.
Kapten Stransky. Ja, kapten Kiesel? Jag tänkte precis ge mig av.
Inte riktigt än. Hör på nu.
Regementsstaben anser att det är rena självmordet-
-att lämna kvar nån eftertrupp, inklusive Steiners.
De ska också evakueras omedelbart. Uppfattat?
Ja, kapten.
-All eftertrupp evakueras omgående. -Ska jag meddela Steiners pluton?
Ja.
Steiner, tack!
Regementsstaben, kom!
-Kompani B, hör ni mig?! -Svara!
Stridsvagnar!
Hör ni mig, Stransky?!
Alla linjer är döda!
Skynda på! Ner i tunneln!
In i fabriken!
Eld!
Ta hit några minor, Zoll! Fort!
Lägg dem på banden!
Ner!
In i fabriken! Fort!
De anfaller från båda hållen, Maag!
Upp på gångbron, Kruger! Fort!
Ut härifrån!
Skynda på!
-Kapten Bucher anmäler sig. -Har ni orderna?
Och ett brev till er, att överlämnas personligen.
Du kan gissa vad det är, va?
-Förflyttning? -Just precis.
Stransky ska inställa sig i Paris om en vecka.
Min kalfaktor visar er till er förläggning.
Packa inte upp allt. Vi kanske måste ge oss av.
Om inte Steiner säger emot Stransky-
-kan han visa upp sitt järnkors för hela Paris, den arrogante jäveln.
Stransky i Paris och Steiner. . . Gud vet var han kan vara.
Det måste vara. . . 22-23 km härifrån till Anapa.
Träsk. . .vildmark. . .
Det är samma sak överallt bakom de ryska linjerna.
-Här är ditt vapen. -Vi försöker med vägen.
-Vi tar oss aldrig över vägen. -Varför så bråttom?
När vi tagit oss ur den här knipan, väntar nästa.
Kusten är klar, Steiner!
Då går vi. Skynda på.
Sno på, Anselm!
Boskapsvagnarna, eller vad de skickar, beräknas ankomma 1200-
-förutsatt att ryssarna inte sprängt spåret.
-Några frågor? -Nej, sir.
Utgå.
Fortsätt med skenanfall och motstötar längs fronten.
De lyssnar inte.
Inte du heller. . .
Förlåt, hur sa?
Vem behöver järnväg?
När vi brutit oss ut härifrån gör vi en framstöt mot Stalingrad-
-och sen vidare upp mot Moskvas ytterområden.
Vad ska vi göra när vi har förlorat kriget?
Förbereda oss för nästa.
Tror du han tar sig igenom?
Steiner. . . ? Hur skulle det gå till?
Kalla hit Zoll.
-Vad är det? -En bro. Ta dina vapen och kom.
Det är en lek.
Barn brukar leka att det betyder otur att kliva i solen.
Jag tänkte att om jag inte klev i solen, skulle vi klara oss allihop.
Ställ er i hörnet!
Ta ut vapnen! - Kruger, du går upp!
Schnurrbart, utsidan! Genomsök de andra byggnaderna!
I n i det andra rummet!
Kom här, sötnos! Försök inte gömma dig för mig.
Kolla radion och bär ut den där kroppen.
Stanna där!
Sluta, Anselm! Sluta!
Sluta med era jävla dumheter! Det är ingen bordell, det är krig!
Titta vad jag hittade, Rolf!
Bär ut liket, sa jag!
Allt klart här ute!
Vad är det här?
Den visar deras positioner vid Anapa.
Då har vi halva jobbet gjort. Tacka damerna.
-Säg åt dem att klä av sig. -Vem ska hålla dem varma sen. . . ?
-Vi behöver deras uniformer. -Låt mig behålla en!
Major!
Hon är död.
-Dietz. Zoll. Vakta dem. -Ja.
Ni andra tar på er uniformerna!
Gå bort till de andra!
Plocka upp dina vapen! Upp med dig!
Ta uniformen och gå in.
Tillbaka med dig!
Plocka upp den! Vill du leka, va? Duktig flicka. . .
Du ska få nåt att leka med. . .
Jag är upptagen en stund.
Hur vill du ha det?
Det är bra. . .
Steiner!
Herregud!
Gör inte. . .flickan illa. . .
-Tror ni på Gud, sergeant? -Jag tror att Gud är sadist.
Men han vet antagligen inte ens om det.
Idiotiska karl. . .
Steiner! För Guds skull!
Ta kvinnorna och följ med mig ut!
Ut! Gå ut!
In med er!
Nu är vi kvitt.
Det var en sak till. Det är en man som jag vill ha ut härifrån fort.
Jag har nämnt det förut.
Om han kan få åka med er personal, skulle jag vara väldigt tacksam.
De kommer upp på båda flankerna. Kaos.
Det behöver du inte bekymra dig om längre.
I nställ dig på högkvarteret. Du ska evakueras.
Jag kan inte lämna er.
Så länge jag är i stånd att utfärda order, ska de åtlydas.
Jag har god lust att inte åtlyda den ordern, sir.
Du har umgåtts för mycket med Steiner. Lyssna på mig nu.
För många av oss tyskar har slutet varit väntat länge-
-men jag har beslutat att du är värd att räddas.
Men jag är en del av allt det här. Det finns bättre människor än jag.
-Många av dem dör därute. -Enda felet med dig är att du röker.
Du är modigare än du själv tror.
En dag kommer det att behövas modiga civila. Har du tänkt på det?
I det nya Tyskland, om det får finnas-
-kommer det att behövas byggmästare, tänkare. . . poeter.
Jag börjar inse vad du har framför dig.
Det här blir min sista order till dig.
Du ska leta upp och kontakta alla dessa. . .
Var det "bättre människor" du kallade dem?
Tillsammans ska ni axla ansvaret som faller på dem som överlever.
Nu måste du ge dig av.
Snälla du, gå!
Braun! Kör kapten Kiesel till tåget!
Hur ska vi ta oss förbi de ryska skyttegravarna?
Det är bara en tidsfråga.
De kommer alltid bygga dem, om inte här så nån annanstans.
-Inte i Tyskland. -I Tyskland. . .
Tror du nånsin de förlåter oss för vad vi gjort. . . eller glömmer oss?
Men vi kommer att klara det. Vi klarar det. . . med din hjälp.
Ärligt talat. . . börjar jag tycka om det här.
Vem vill sitta i en lergrop och vänta på att få skallen avskjuten?
-Här är vi i alla fall fria. -Steiner. . .
Sjung!
-Här är ert vapen, sergeant! -Hoppas våra egna inte skjuter oss.
-200 m kvar. - Anselm! -Ja?
Försök nå någon på radion. Säg att vi kommer in i gryningen.
Vi måste ha ett lösenord. Vilket?
"Rekognoseringspatrull med flera ryska fångar. I ngen eldgivning. "
-Ett lösenord, Kruger! -Gränslinje.
Varför inte? Gränslinje.
"Gränslinje", undertecknat "Steiner".
Särskilt lösenord "Gränslinje", undertecknat "Steiner".
"Kommer in med fångar. " Låter som en fälla.
-Precis min åsikt, sir. -Han kan ha blivit tillfångatagen.
-Wolf! Kände du igen rösten? -Nej, det var kodat.
-En bra kod, "Gränslinje". -Triebig. . .
Om ni - i mörkret - såg ett halvdussin män-
-varav några i ryska uniformer, komma emot er. . .
Skulle nån då kunna anklaga er, om ni öppnade eld?
-Nej. -Ta hand om situationen åt mig.
Ni tycker väl om Biarritz? Ni tycker väl om Sydfrankrike?
Inte sant?!
Kern! Du och jag bär vapnen!
Ni andra håller händerna väl synliga bakom huvudet.
-Jag går först. -Nej för helvete, Schnurrbart.
Det kan ha varit en idiot som tog emot meddelandet.
-Jag går. -Rolf!
Du har tagit ansvar för oss alla. Nu tar jag ansvar för dig.
För in oss.
Titta, sir!
Välkommen, sergeant Steiner. . .
Ni är min biljett hem.
Steiner! Gränslinje!
-Steiner! -Vi kommer in!
-Gränslinje! -Steiner är på väg in!
Ryssarna kommer!
Schnurrbart! Sätt fart!
Klart för eldgivning!
Eld!
Gränslinje!
Ge eld!
Nej, för helvete!
De ser ut som fångar!
Det är tyska soldater!
-Sluta! -Jävla idioter!
-Vi är tyska soldater! -Eld!
Fortsätt skjuta!
Min Gud! Det är Steiner!
Stanna!
-Hämta mina män! Sätt fart! -Bårbärare!
Förbannade nazistsvin!
Det var Stranskys order! Jag hade ingen del i det.
Vi är ledsna. . .
Han är död.
Jag hade ingen del i det!
Menige Dietz, sir.
Nu får ni klara er själva.
Om vi inte ses igen, så leta upp ett annat befäl, en annan pluton.
Eller desertera. Det spelar ingen roll längre.
-Vart ska du gå? -Och betala mina skulder.
Du är vår plutonchef. Det här är inte över än.
Du är den nya plutonchefen. . . och Anselm är din pluton.
Det borde passa dig, din gamle pirat. . .
-Ja, överste Brandt? -Läget förvärras. Ni behövs här.
Mina order är att vara här nu. Min ersättare är redan på plats.
Ni kan ge er av, Stransky.
Er Triebig är död.
Det lyckades inte, kapten. Jag lever. . . ni är död.
Löjtnant Triebig är inte underställd mig längre.
Han blev förflyttad.
Ditt aristokratiska, preussiska svin.
Ger ni er av utan ert järnkors, kapten. . . ?
Det är bara en tidsfråga. . .
Var är resten av er pluton?
Var är resten av er pluton, sergeant Steiner?!
Det är ni. . . kapten Stransky.
Ni är resten av min pluton.
-Vet ni hur man använder det? -Naturligtvis.
Jag accepterar. Jag ska visa er hur en preussisk officer slåss.
Och jag ska visa er. . . var järnkorsen växer.
Stanna där!
Stanna och slåss!
För helvete, res på dig!
Jag måste ladda om! Hur laddar jag om, sergeant Steiner?!
Jubla icke över att han är besegrad
ty även om världen reste sig och stoppade besten
har hyndan, som födde honom, börjat löpa igen